TARZAN RØMMER
Greit, fortøy båten. Fort dere.
Dra båten inn, gutter.
La dem være. De aner ikke engang hvor de skal. Opp med farten!
Spør ham.
Unnskyld, min gode mann, men vi leter etter residensen.
Vi bør være forsiktige. De tilhører nok noen krigerstamme.
Unna, unna. Bort med dere. Bort. Bort med dere. For en tøv.
Det eneste hedningene forstår, sir. Herbert Henry Rawlins, til tjeneste.
Takk skal du ha. Vi leter etter residensen.
Residensen eller beboeren? Beboeren. Jammenvisst.
Han stakk innom hos sjefen min for å se på en leveranse ville dyr.
Hvordan stod det til med gamle England da dere drog?
- Tja... - Ganske greit, eller?
Hva syns frøken om Afrika? Rimelig utrivelig, antar jeg.
Men så mange spørsmål jeg stiller, og dere er sikkert trøtte av å snakke.
Bare spør om dere vil vite noe.
- Ja, det var et... - Så var vi framme.
Unnskyld. To unge folk hjemmefra vil se beboeren.
Jeg er beboeren. Mitt navn er Masters.
Hvordan står det til? Jeg er Eric Parker. Søstera mi, Rita.
Du er ikke akkurat et sedvanlig syn her på disse kanter, miss Parker.
Ikke bare på disse kanter. Jeg heter Fry. Kaptein Fry.
Nei, din tulling!
Mitt kjæledyr skal ikke flenges av en vanlig katt.
- Ditt kjæledyr? - Ja, i buret der borte. Vil du se den?
- Den trenger sikkert ikke noen beskyttelse. - Nei. Den gjør kål på en leopard.
Pelsens flekker syns å pirre dem opp. Men den er for verdifull til å bli skadet.
Den skremmer meg. T.o.m. med gitter imellom.
Ikke vær redd, miss Parker. Jeg planla det buret selv.
Duralumin. Det holder ut garantert alt.
- Vi skal ikke oppholde dere lengre. - Det var ikke noe privat, kaptein Fry.
Rita og jeg leter bare etter Mutiaskråningen.
Ellers intet?
Kjære gutt, kanskje vi skal arrangere en tur til månen for dere også?
Jeg aner ikke hva du ler av, men for oss er det alvor.
I Afrika er det mest alvorlige alltid middagssolen.
Ja, den får damer og herrer til å snakke litt tullete. Især inntil de har vent seg til klimaet.
Da vi tilsynelatende har dummet oss ut, kan du kanskje tale klartekst?
For det første går den eneste veien til skråningen gjennom Gaboni-landet.
- Lystig hurv, Gaboniene. Aldri sett noen. - Jeg heller ikke.
Men jeg har sett noen av deres ofre drivende i elven etter at Gaboniene var ferdige med dem.
- Bring noen drinker, Rawlins. - Ja.
Bare den største og mest utstyrte safari får håpe på å slå seg igjennom.
Og som du sa, har de færreste råd til det.
For det andre, ifølge ryktene, skal det være nesten umulig selv for en større tropp.
Det sies den likner en lang sky i det fjerne.
300-450 meter høye klipper som rekker til horisonten i begge retninger.
Bomba, limetter.
Men fins det ikke alltid et tredje punkt?
Jeg skulle nettopp komme til det. For det tredje skulle ikke noen innfødt ringeakte juju.
- Hva er juju? - Sort magi, tabu, noe forbudt.
Oi. Virkelig.
Når man har bodd i Afrika like så lenge som kaptein Fry...
...innser man at det er en viss sannhet bak de innfødtes overtro.
- Hvilken overtro er det snakk om nå? - Kjempeaper. Med en leder.
En meget dyktig leder med makt over liv og død i hele jungelen.
Det merkeligste, ifølge disse historiene, er fargen hans.
- Fargen hans? - Hvit.
- Jøss. En hvit gorilla? - Tror du på det?
Jeg tror at der oppe, hvor ingen hvit mann har vært før, venter noen, eller skal vi si, noe...
...mystisk og skremmende som fryktes av de innfødte. Noe som ikke vil forstyrres.
Der har du det, miss Parker. Klipper, villmenn og tabuet.
En kombinasjon ikke noen får slå.
Men én mann gjorde det, mr Masters. En hvit jeger med navn Harry Holt.
Ham husker jeg.
Påstod å ha funnet elefantenes kirkegård, eller?
Ja. Holts motiv den gang likner mye vårt nå.
Mr Masters, vi har grunn til å tro at søskenbarnet vårt Jane er i live...
...ovenfor Mutiaskråningen, hvor hun lever blant apene.
Værsgo'. Apene er kjent for å ha bortført en og annen kvinnelig innfødt.
Ja, men lederen er ikke noen ape. Det gjorde Holt ganske tydelig.
Lederen er en hvit mann. Og Jane blir der av egen vilje.
Sett at denne overordentlige historien er sann, vil du så vennligst forklare...
...hva som dere håper å oppnå om dere finner søskenbarnet deres?
Faren vår og faren til Jane hadde en tredje bror, farbror Peter.
Han var en ytterst formuende mann og nokså umedgjørlig.
Da han døde siste vår...
...etterlot han halvdelen av formuen sin på nesten en million pund...
...til London University for entomologisk forskning.
- Unnskyld, miss? - Insekter.
Den annen halvdel gikk til Jane, forutsatt hun var i live...
...og kunne overtales til å vende seg tilbake til sivilisasjonen.
Ellers får insektene hele millionen.
Og om dere lykkes å få underrettet søskenbarnet deres, håper dere å nyte godt av det.
Jeg har satset på det alt jeg har.
Og om vi mislykkes, så betyr det at Eric ikke får avslutte legestudiumet sitt.
Om du er i stand til å utstyre en safari...
...under ledelse av en kvalifisert mann, fex. kaptein Fry...
Men du har jo hørt kaptein Frys vurdering om hele foretaket.
Om dere vil gjerne slå følge med meg, skal jeg dra til Mutiaskråningen kl. 7 i morgen.
Bomba!
- Kaptein Fry... - Ikke kast bort tid på å takke meg.
Dere bør utstyre dere skikkelig før morgendagen.
Kaptein Fry, før vi takker ja til tilbudet, kan du fortelle oss hvorfor du gjorde det?
La oss si, jeg trenger ferie med en smule eventyr i. Bare det.
Vi er klare kl. 7 i morgen.
Fatter det ikke!
Hele kontinentets største jeger muterer til en forgudet turistfører.
Og det bare p.g.a. en smule eventyr. Næmmen, sjef, hva går det faktisk ut på?
Lurer du på å fange denne myteomspunnet hvite apen?
- Du har rett. - Takk.
Rett for første gang i ti år. Vi drar av gårde kl. 7 i morgen.
Ta deg av buret og gjør det klart for avreisen.
- Ikke stå der som en... - Idiot?
- Akkurat. Sett i gang. - Ja, sir.
Se på dem.
Er de ikke fæle stygge skapninger?
- Vi lander her, Bomba. - Ja, bwana.
Det var det jeg mente.
- Bomba, de fire øverste kassene. - Ja, bwana.
- Men, kaptein Fry, det her er jo en myr. - Jeg valgte det ikke selv. Gå i land nå.
Kom, Rita.
- Ikke den veien, miss Parker. - Hvorfor ikke?
Noen gang stukket hånden i et vepsebol? Det er ruten vår.
Myren tekker sporene våre, og det er den rette retning, så vidt jeg vet.
Du skal visst klare det, miss Parker.
- Litt sørpete. - Tja, jeg liker å padle.
Eric, se.
Ikke skyt. De la oss være om vi la dem være.
Ingen vits i å kunngjøre nærværet vårt.
Om du ikke har noe imot, mr Parker, så ville jeg gjerne holde det hemmelig.
- Se på dem. Er det ikke utrolig? - Et sant jaktparadis.
Og det er bare begynnelsen.
- Se på den flokken! - De er fine å ha ved hjemmet.
Og se på de strutsene. Er de ikke vakkre?
Kaptein Fry.
Der har vi deres Mutiaskråning, mr Parker.
Greit, knuff dem fram, Bomba.
Få fart på dem med kaiboken.
Kaptein Fry!
Juju, bwana.
Hvorfor ikke lytte på deres instinkter og glemme hele greia?
- Det er jo Gaboni-land. - Stemmer.
Til jeg vet hvordan å få gang i guttene, får vi bli her.
Vi slår leir her, Bomba. Ingen telt. Send en av guttene etter vann.
Din lille...
Hva er det? Så søt du er!
Takk skal du ha. Unnskyld at jeg var til besvær.
Best jeg holder opp med å skyte så lenge vi er her.
- Ennå vann? - Vann ikke ennå, bwana.
Send en gutt til.
Gabonier. Gjør mennene klare.
Kysten er klar på juju-siden. Vi krysser floden. Få dem sammen, Bomba.
Hei, det skal vi ikke etterlate. Fort!
- Hva var det? Et dyr? - Uansett hva skulle vi være takknemlige.
Og overfor Gaboniene heller, antar jeg. Vi har ikke noe valg nå.
Få mennene i gang, Bomba. Vi går opp.
Menn si ikke gå. Menn si juju.
Greit, la dem bli her. Får se hva de syns om Gaboniene.
- Det var knapt. - Forbanna knapt.
Jøss. Jeg tar ikke ett skritt til, ikke en gang for å komme til himmelen.
Kanskje du er nærmere på enn du tror. - Vi slår leir her, Bomba. Telt.
Vi slår da ikke leir her for godt?
Skråningen er for stor til å finkjemme den etter søskenbarnet deres og apevennen hennes.
Så vi får se til at de kommer og besøker oss.
- Hvordan skal det gå til? - Det har jeg tenkt meg over.
Jeg finner på noe.
Antatt at han prøver å slippe fri sine venner...
...kommer han da ikke til å bli litt ubehagelig?
Det er et spørsmål som jeg skal være bedre i stand til å svare på i morgen tidelig.
- Hva sier du, Rawlins? - Overhodet ingenting, sir.
Vi skulle bedre tørne inn og gi vårt lille prosjekt en sjanse.
- Ja. God natt, kaptein Fry. - God natt.
Jeg skal bare ta en siste titt med Rawlins.
- God natt. - God natt.
- Sov godt, Rita. - God natt.
- Er den klar? - Heilt klar, sir.
Om den ikke blir utløst i natt får dere ta det ned i skumringen.
Ja, sir.
Sjef? Det var en god idé å ta med buret.
Om han klyver inn her for å slippe fri apen blir fellen utløst og vi har ham.
- Rawlins, du er et geni. - Ja, sir.
- Kaptein Fry, hørte du hva jeg hørte? - Hva hørte du?
- Lød som skriket vi hørte nedenfor skråningen. - Trenger dere ikke litt nattesøvn?
Jeg skal ha et gevær i kveld.
Ikke skyt. Jeg vil ha ham i live.
Ok, bare le. Snart ler du med den andre siden av ansiktet ditt.
Du er bare lokkemat. Det er det du er.
Rawlins, fang det.
- syns å funke bra. - Naturligvis setter du også ut vakter.
Og skremmer ham unna? Nei. Bare Bomba og deg holder utkikk mot nord.
- Ved fellen? - Ja. Rør deg ikke med mindre det skjer noe.
- Med mindre det skjer noe? - I så fall sender du bud etter meg.
Du tar ordene ut av munnen min, sir.
- Du kan gjemme deg der i buskaset. - Greit, sir.
Det er sikkert behagelig.
Iblant får jeg en ubehagelig følelse av at han vet alt om oss.
- Det gjør han kanskje, Rawlins. - Ja...
- God natt, Rawlins. - Ha det, sir.
Cheetah.
- Kaptein Fry! - Rita, hva er det?
- Han var her. Jeg så ham. - Hvilken retning?
Dit, tror jeg.
- Hva hente? - Han var her. Bomba! Bomba!
Hvor er den idioten?
Repene ble skåret over.
Rawlins! Hvor er den idioten?
- Hva faen gjør du der? - Å, kaptein Fry...
Jeg har hatt en gruelig opplevelse.
Dette kjempeuhyret angrep meg, og etter en voldsom kamp...
...slang den meg i bakken og trampet på meg.
Da jeg åpnet øynene igjen, hadde den forvandlet seg til en fæl håret ape.
- Utløste den fellen? - Nei, sir. Det var meg, som sikkerhetstiltak.
Bomba, tromm sammen mennene og få fanget inn dyrene!
Tarzan.
Jane.
Tarzan slipp meg. Jeg er ennå ikke våken. Hva skal naboene tenke?
- Ond? - Bra at du vekket meg.
- Jeg hadde et mareritt. Jeg var redd. - Redd?
Jeg drømte at jeg var i London i en fæl drosje.
Radioen var slått på og jeg skulle spille bridge med mine tre ugifte fastrer.
Takk for at du er et kidnappende uhyre og holder meg fanget her.
- Jane. - Vent litt.
Før du begynner med din vanlig smiger, hvor var du i natt?
- Svømme. - Nei.
Nei, vi skal ikke svømme. Ikke prøv å skifte tema.
Du kom hjem først på morgenkvisten, og du hadde skoene dine på.
- Svømme, svømme, svømme. - Nei.
Cheetah.
- Hvor kommer det fra, Tarzan? - Svømme.
Tarzan, vær snill. Jeg må vite det.
- Folk. - Jeg vet. Vite folk? Hvor?
- Svømme nå. - Tarzan, jeg må se dem.
- Nei. - Vær snill.
Nei.
Vær snill.
Bli. Bli.
For et ekkelt uhyre det var.
Det er et under at håret vårt har ikke blitt hvitt i natt.
Jeg syntes han så ganske snill ut.
Snill, miss Rita? Har du sett på ham grundig?
Han så på meg.
Husk at jeg hadde tatt ham om han hadde kjempet rettvist.
Joda, jeg hadde tatt ham. Men jeg hadde bare to hender og han fire.
Og en stor tung klubbe i hver. Han kom imot meg, hylende og viftende med dem...
I omgang med dyr, Eric, skal man alltid huske en ting.
Vi er overlegne av to grunner. Selvbeherskelse... og gevær.
Hva er det med deg da?
- Hvor er miss Parker? - Å, kaptein Fry...
Kom igjen, si det nå.
- Mannen var her igjen. - Miss Parker!
Det fører til intet. Han røvet henne, sir.
- Hvilken vei? - Opp.
Rita!
Bomba!
- Vi finner henne aldrig. - Slapp av. Det der hjelper ikke.
Hjelper? Sannsynligvis har han allerede bragt henne ut av landet.
- Rita, hvor er du? - Her oppe.
Rita.
- Uro dere ikke, jeg har det fint. - Er det ikke Eric?
Selvfølgelig er det Eric. Jeg fant henne!
- Hei, Jane. - Hei.
- Hvem er den annen? - Mannen som bragte oss hit.
- Er det ikke vidunderlig? - Jeg er så glad for å se deg.
- Hold opp med å snakke og kom ned. - Ja. Vi kommer ned med det samme, gjør vi?
Tarzan, bær Rita ned.
- Jane lei seg? - Jeg har aldri vært så lykkelig.
Tarzan!
- Eric. - Jane, elskling, det er jo deg.
Ja, i live, frisk og usigelig glad. Og rik, skjønner jeg.
- Tarzan, det er søskenbarnet mitt Eric. - Søskenbarnet mitt Eric.
Hvordan står det til?
- Jane, det er kaptein Fry. - Hvordan står det til?
Hvordan står det til? Det føles merkelig.
Det har jeg ikke gjort siden evigheter.
Tarzan, det her er kaptein Fry.
Tarzan, Tarzan. Kaptein Fry er også en venn.
Han hjalp Rita og Eric å finne oss.
- Også venn. - Å, han... han liker meg!
- Hei! - Vær snill.
Tja, det var så det geværet.
Unnskyld, kaptein Fry, men Tarzan har sett geværer drepe.
Jeg skjønner ham. Men jeg må jo fortsatt kunne beskytte selskapet mitt.
Det trengs ikke, Tarzan passer på dere nå.
Hva med lunsj? Vi kan ikke jage i jungelen med bare hender.
Nei. Dere er gjestene våre.
Rita, dere trenger ikke sove i telt når vi har et helt hus.
- Hus? Mener du dette... - Fugleredet? Nei, jeg mener byhuset vårt.
Vi har masser av plass. Dere skal ha det behagelig.
Tarzan bygde det. Jeg planla kjøkkenet.
- Kjøkkenet? - Varmt og kalt vann.
Alt a jour.
Kaptein Fry, si til mennene å bryte opp. Jeg viser veien.
- Tarzan, du går på torget. - Torget.
- Ja, mat til alle. - Mat.
- Og skynd deg tilbake. - Skynd tilbake.
Ikke hold på med det hele natten.
Meg? Jeg sover der oppe. Jeg er jammen gjest.
Og ikke få noe mareritt.
La ikke bli svidd steiken.
Jane, vi kom ikke hit for å gjøre deg ulykkelig.
Vi synes, du skulle bare komme hjem om du er helt sikker.
Jeg vet. Dere kom mest pga. mig, ikke pengene.
- Men, Jane... - Jeg er ikke utakknemlig.
Nei, Rita kan få alle de silkestrømpene hun vil.
Eric kan få karrieren sin og en jævlig gul bil til å kjøre jenta si rundt i.
- Det fins vel ei jente? - Joda, selvfølgelig.
Jeg ville gjerne møte henne.
- Eric, kan jeg ikke bare skrive under eller... - Nei, Jane.
Farbror hadde i sinne å etterlate alle penger det forferdelige museumet.
Hva angår deg dreier det seg om skyldfølelse. Ellers skulle testamentet ikke være så innviklet.
Selvfølgelig. Om Tarzan lot meg dra...
Vær snill, ikke si noe til Tarzan før jeg får snakke med ham.
Han må vite hvorfor jeg drar og når jeg vender tilbake.
Jane, hvorfor ikke ta Tarzan med deg?
- Til London? - Ja, naturligvis!
Dere kunne jo tilbringe halve tiden der og halve her.
Nei, Rita. Her ute er Tarzan konge. Hva skulle han være der?
Først en slags raring. Og etter å ha lært seg mer om sivilisasjonen...
...skulle han innse at han var avhengig av sin rike kone.
Det skulle han aldrig tolerere. Gjorde han det, skulle det kanskje være ennå verre.
Miss Parker, det ser ut som om din herre og mester kommer nå.
- Hei. - Hei.
- Nei, jeg mente, "Hvordan har du det?" - Fint.
Du var så lenge borte. Er de ikke vakker i år?
- De her er modne heller. - Spise?
- Så snart vi har noe vann. - Miss Parker!
Miss Parker!
- Hva er det, Rawlins? - Dyret liker meg visst ikke.
- Kanskje du bruker ikke de rette ord. - Å søren.
Kanskje det. Hei, du der. Jeg skal opp.
Alle mann om bord.
Kom igjen nå. Jeg skulle gjøre det samme for deg.
Hiv og hå!
Du får ikke slippe taket, Ongali. Eller hva du nå heter.
Jeg skulle tippe på roastbiff.
- Gjør deg litt nyttig på kjøkkenet, Rawlins. - Ja, sir.
- Kan jeg hjelpe til med noe? - Ja.
- Tarzan, vis ham hvor man henter vann. - Vann.
Det er veldig, veldig smart.
- Kom alt dette ut av ditt eget hode? - Hode?
- Jeg mener idéen, ikke vannet. - Vannet.
Cheeta, setter du viften i gang for en stund, er du snill?
Middag, alle sammen. Middag.
- Jeg er klar. - Stopp da!
Prøv å oppvarte uten å få fingrene i suppen.
Her er mitt bidrag. Klandre meg ikke om det er gulrøtter.
Det er ikke gulrøtter. De er godt, selv om jeg ikke vet hva de heter.
Hold opp, Eric.
Rita, du sitter her, kaptein Fry, Eric der borte.
- Tarzan skjærer. - fins det noe han ikke kan?
Han klarer faktisk det meste. Ikke sant, Tarzan?
Bare se, for en kjempesteik.
Ingen suppe.
- Spis nå. - Jeg støtter forslag.
- Har dere noen stammer på skråningen? - Ja. Og de er fæle villmenn heller.
- De bør da lage problemer, eller? - Nei, den sterkeste stammen bor...
...en dagsreise vestover herfra. Men Tarzan er juju, så de la oss være i fred.
De gjør ikke en gang noe ondt mot dyrene.
Men de sulle glede seg om vi flyttet og overlat hele jaktområdet til dem.
Dere har ikke noen kontakt med de innfødte? Jeg mener, de taler jo ikke noe kjent språk.
Vi la dem være i fred heller. Men innfødte klarer det ganske bra å forstå hverandre.
Ja, det er sant. Miss Parker...
Takk, Cheetah.
Ikke så grådig. Ta den med ute. Av gårde med deg.
Hennes bordskikk er ikke som den skal være.
Å, det var snilt. Mange takk.
Hør her. Du må skjønne at jeg ikke bryr meg om noen som helst form for familiaritet.Takk.
- Miss Parker, jeg har tenkt... - Fry har tenkt!
Det raker ikke meg, men jeg overhørte deres samtale.
Jeg har funnet på en løsning hva som kan gjøres med Tarzan når du drar.
- Er du snill, kaptein Fry... - Drar?
Nei, la meg snakke ferdig.
La ham ikke være igjen her. Ta ham med.
Han trenger ikke være avhengig av deg. Jeg skal skrive kontrakt med ham.
- Skal Tarzan utstilles? - Nei, ikke noe slikt.
Han kan holde foredrag om dyreriket og ta hånd om ville dyr.
Hva syns du? Kom til England. Det blir en sensasjon.
Kaptein Fry, mitt søskenbarn ønsket ikke at det her ble nevnt.
Å, unnskyld. Jeg visste ikke at det var en hemmelighet.
- Hemmelighet? Jane dra? - Vent, Tarzan. Det var ikke Janes idé.
Eric og jeg har et papir hjemme som Jane skal skrive under.
Vi skulle miste en masse penger om Jane ikke hjelper oss.
- Penger? - Ja, Tarzan, penger.
Ja, for å få klær og mat og...
Mat, klær...
- ...penger? - Nei, Tarzan, du skjønner ikke.
- Det der er ikke penger... - Naturligvis skjønner han ikke!
Jeg håper han aldrig gjør.
- Hemmelighet. - Nei, Tarzan. Nei.
Jane dra? Jane folk dra?
Bare om du sier ja til det, ikke om du blir ulykkelig.
Tarzan!
Cheetah.
Tarzan, Tarzan.
- Jane ikke glad? - Hvordan skal jeg forklare deg det, elskling?
Jeg elsker Tarzan. Tarzan er Janes kjærlighet.
Som stjernene i natten, som luften vi puster inn.
Tarzan gjør meg levende, men Eric og Rita er mine venner.
Venner, som regnet ved sommerens slutt, som vinden i jungelens tretopper.
Jeg er din. Du er min.
Men jeg må hjelpe Rita. Hun er vennen min.
Venn, som Tarzan var Cheetas venn da hun satt i fellen.
- Fellen? - Ja, fellen.
Nei, ikke noen riktig felle, elskling. Men like så sterk, like så forferdelig.
Jane ville dra?
Husker du ikke hvordan du gikk da Timba satt i hullet som stammene hadde gravd.
Jane ville dra?
Tarzan, tro meg... Når månen har vært på safari tre ganger...
Tre ganger, og når den stiger opp av elven, stor og rund...
...og ser ned på oss her, så skal den finne oss som vi er nå.
Sammen. Og så er safarien min over for godt.
Og jeg skal aldri reise igjen.
Tarzan... og Jane.
Skjønner du?
Skjønner.
Bravo, Rawlins! Nå får vi se deg kvele en løve.
- Jeg er med. - Jane, elskling!
Men jeg vil være alene med Tarzan i dag.
- For å ta farvel. - Så klart...
...men vi kan da dra tilbake til leiret og la dere bli her?
Nei, Tarzan og jeg har et lite paradis ved elven.
Han venter allerede på meg der oppe.
- Jeg er klar ved morgengryet. - Ved morgengryet?
- Dere skal nok dra? - Stemmer.
Naturligvis.
Bry deg ikke om at dyrene ler. Jeg var mye verre enn deg.
Øving har aldri gjort noen til en mester som ham.
Du har høyere tanker om Tarzan enn de andre.
Miss Jane, han er den fineste herren jeg har møtt...
- Med eller uten bukser. - Takk. Tarzan skulle være stolt.
- Jeg skulle bedre få pakket. - Ikke noe hastverk.
- Skal jeg ta buret ned? - Nei, jeg lar det tilbake.
Vi får ikke tid til å fange noen gorillaer. Vi har ikke bruk for det nå.
Nei, men det er mye verdifullt. Det ble jo sendt helt fra Birmingham.
- Påse at bærerne er klare til oppbrudd. - Ja, sir.
- Og sendt Bomba hit. - Ja. Bomba!
Kaptein Frey ser etter deg.
Bomba, hør her. Vestover, der sola går ned, stor stamme.
Før flokk en dagsreise. Bomba skynde seg, halv dag.
- Ta gutt, finne høvding. - Hvordan finne høvding?
Du skal finne ham. Hva er det, er du redd?
- Bomba ikke redd. - Bra.
Si høvding bwana sende. Bwana vil være venn med høvding.
Bwana vil ha krigere i Gaboni-land.
Vil ha spyd, kanoer, mat. Bwana høvdings venn.
- Hva bwana gi høvding? - Si bwana ta bort juju.
Ta bort stor hvit ape.
Si bwana sende en hvit mann, to hvite kvinner etter juju.
- Av sted med deg nå. - Ja, bwana.
- Sender du Bomba i forveien? - Ja.
Det er alltid en god idé å se på landet man skal dra gjennom.
- Det var deilig. - Kaldt.
- Aldeles ikke. - Varmt.
- Det var såpass. - Såpass?
- Såpass. - Tarzan, hold opp!
Tarzan hold opp. Jeg er trøtt. Tarzan, jeg deiser.
Cheetah!
Cheetah, hold opp.
Cheetah.
Kan du aldri oppføre deg pent? Kom igjen, hjem med deg. Gå hjem.
Det er til pass for deg at hun sladrer til muttern.
Tarzan?
Tarzan? Tarzan!
Som du vil. Jeg er likeglad med hvor du er.
Bare se. Jeg fant deg. Meg slipper du ikke unna.
Jeg skulle ikke skrike om det her var det høyeste treet med 10.000 løver under.
Jeg skrek.
- Jane. - Elskling... Jeg elsker deg så høyt.
Jane.
Ja, Tarzan. For evig...
Takk, elskling.
- Du møte høvding? - Ja, bwana. Høvding si ja.
- Spyd, kanoer, alt? - Ja, bwana.
- Samle mennene. - Ja, bwana.
- God morgen. - God morgen.
- Jane, hvor er Tarzan? - Han kommer ikke.
Han ville ikke ta farvel.
- Fins det noe du skal hente før vi drar? - Nei, ingenting.
- Jane, elskling. Jeg vet hvordan det føles.
Jeg er OK.
- Skal du ikke ta farvel med huset ditt? - Nei.
Jeg vil helst være fri.
Miss Parker, slutt deg til Rawlins' gruppe.
Jeg holder meg til høyre flanken og Bomba til venstre.
Vi må være forsiktige.
Cheetah.
Farvel, Cheetah. Ta hånd om Tarzan mens jeg er borte.
- Er du trøtt, Jane? - I den her takten?
Gjennom treerne kunne jeg være hos Tarzan om en time.
Unnskyld.
Merkelig at vi ikke har hørt fra kaptein Fry.
Ja, ikke sant?
- Har vi gått oss vill? - Nei, miss.
Hadde vi gått rett fram, hadde vi støtt på Bomba eller kaptein Frey.
Men allikevel tror jeg jeg skal se meg om.
Pass på søstera di og miss Jane, sir.
- Næmmen Rawlins, du snakker som om... - Farvel så lenge, sir.
Bomba?
Din idiot, fatter du ikke at du går i feil retning?
- Retning? - Du er jo heilsprø.
- Vend om til de andre. - Bwana sa gå.
- Du juger. - Bwana, han gå.
Jaså, det gjorde han? Fortell da hva han skulle hente.
- Bwana ikke si. - Det vet jeg godt.
Bomba, ikke gjør det. Drit i Fry, så lover jeg...
... at du får en ny fempundseddel når vi kommer hjem.
Jeg har en. Jeg lover, Bomba.
Bomba! Ikke hjelp Fry å bure ham inn.
Bwana si gjøre.
Jaså, det gjorde han? Men det kommer han ikke til!
Bare vent til Tarzan hopper på deg og flår av hodet ditt.
- Hvor skal du, Rawlins? - Kaptein Fry...
- Tenk å møte deg her. - Vi har nok begge gått oss vill.
- Skulle du dra tilbake, Rawlins? - Hvem, meg, sir?
Ja, sir. Jeg skulle hente noe jeg glemte da jeg pakket.
- Hva da? - Hva?
- Du mener hva jeg glemte? - Spytt ut da.
- En medaljong, sir. - En medaljong?
Ja, sir. En liten gullmedaljong. Den er mye verdifull, sir.
- Med et bilde i. - Et bilde?
Ja, sir. Et bilde av mora mi, sir.
- Ja, adjø så lenge, sir. - Du har dusintalls ganger sagt...
... at du var foreldreløs.
Det gjorde jeg, sir. Men vi foreldreløse...
Iblant liker vi å ha billeder som vi later som å være mødrene vår, sir.
Den her dama ser riktig trivelig ut, sir.
Med snøhvit hår, sir. Jeg fikk den billig, sir.
15 pence hos en skraphandler i Whitechapel, sir.
Jeg skulle ikke gå, Rawlins. Det kunne være farlig.
Ja, sir. Men jeg bør gå allikevel, sir.
- Det blir farlig, Rawlins. - Ja, sir.
- Tarzan, jeg har en meddelelse. - Jane?
Ja. Dårlige nyheter, dessverre.
Jeg hater å må si det, men hun kommer aldrig tilbake. Noensinne.
Tarzan, hun kunne ikke si det selv. Hun bad meg si det.
Jeg er lei for det, Tarzan, men du skjønner...
Det er hensiktsløs å snakke om det. Farvel.
Forresten, Tarzan. Kjenner du noen midler mot slangebitt?
Du vet, slange. En av mine safarigutter.
- Hvor gutt? - Takk. Jeg skal vise deg veien.
Bomba! Bomba! Her, dere idioter! Bruk spydet!
Det var meget sjenerøst, Tarzan.
Å, jeg... Jeg skammer meg faktisk.
- Jeg forteller det til de andre. - Andre?
Ja, tross alt... Tarzan, prøv å ikke tenke på Jane.
- Jane. - Du har rett til å vite sannheten.
Jane visste om det her.
Hun visste om det!
Jane.
Jane vil ha Tarzan i felle.
Bomba, vi har ham! Kom ut, dere idioter! Han er ufarlig nå.
Be Abdul si til Hymandis' høvding at vi er på vei.
Si at vi har stor hvit ape.
Kom igjen, få ham opp!
Kaptein Fry, er ikke det her en uvanlig måte å reise?
- Uvanlig? Hvorfor? - Med Rawlins bak der i så mange timer.
- Ville ikke være en fortropp mer praktisk? - Jeg håndterer tingene på min egen måte.
Guttene virker nervøse av å være på ukjent bakke.
Bomba! Få dem hit.
Hymandis.
Bomba. Forhold dere rolig nå.
Si at jeg vil snakke med høvdingen.
Bli der dere er og ikke vis at dere er nervøse.
Bwana komme.
Si bwana glad å være venn.
- Høvding si glad bwana komme. - Gi ham en sekk salt.
Si høvding, nå spyd, kjøtt, kanoer.
Si høvding vi bringer hvite mann, to hvite memsahibs til juju.
Si til høvdingen at jeg har den store hvite apen.
Høvding si bwana ikke ha hvit ape. Han ha hvit ape.
Si høvding jeg lage juju.
Høvding si han lage juju.
Tarzan!
Timba.
Cheetah.
Tarzan, jeg visste du skulle komme.
Ikke rør dere før Tarzan gir signalet.
- Slo du deg armen, Rita? - Nei, der er beinet mitt.
- Tarzan, lag en båre. - Båre?
Ingen fare. Det er bare kneet.
Ikke gå. Å bære deg på en båre går like fort.
Kom, mr Parker. Vi stanser dem så lenge vi kan.
- Gjør det vondt? - Litt.
Kaptein Fry, kom igjen.
Fort!
Hva mente Tarzan med "ungatowa"?
Vi rømmer gjennom grotten der myren danner røk.
Det er juju, forbudt. De følger ikke etter.
Dette er første gang at jeg ser ikke noen fugler i Afrika.
Gudskjelov, vi er ute.
- La ham ikke gjøre det. - Tarzan.
Har jeg ikke rett å uttale meg?
Skråning.
Vi skal den her veien. Skråningen er ikke så bratt her.
Ingen ville stammer, ikke noe som hindrer i å komme hjem.
Komme hjem. Det lyder vidunderlig.
Tarzan. Tarzan?
Han har dratt tilbake.
Naturligvis. Hva venter vi på? Samle mennene.
- Bomba, safari. - Bomba, vent.
Vi må ned og slå leir før mørket faller.
- Vi kan ikke lengre gjøre det mot deg. - Rita, vi må gå.
Vi løy hva gjelder tilbakekomsten. Du må ikke dra med.
Jeg påskjønner det, men kom igjen nå.
Det er sant, elskling. Kan du forsatt skrive?
De godtar en underskrift. Og det er alt vi tar med hjem.
Det fins noe du må skjønne og tilgi.
Vi ville føre deg tilbake dit vi trodde du hørte hjemme.
"Sivilisasjonen" kalles det, men det er ikke noe sted for deg.
Selv om jeg arvet verden-
-kan jeg ikke glemme Tarzans blikk da han trodde han mistet deg.
Bli her med dine jungelfluer, din lille uoppdragne Cheetah og Tarzan.
Du har det største en kvinne kan få. Fred og kameratskap...
og samhørighet med en mann som vier sin styrke til å forskjønne livet ditt.
Aldri mist det.
Norsk tekst: Arnwoldson